Intet er ændret.
Vi er fætter og kusine igen.
Men det er vi snart ikke længere.
Det varer lidt længere, end vi troede og håbede.
Men det er kun et spørgsmål om tid, Richard.
Du kan stole trygt på mig.
Fætter John har bestemt ret.
Det er bedre for dig at være fri til at skabe dig en tilværelse.
Du forelsker dig næppe i en anden.
Vi skal bare vente.
De bebrejder vel ikke Dem selv?
Hvad skulle De ellers have sagt?
Jeg tror ikke, Richard bærer nag.
Richard...
Han bliver god igen.
Jeg tænkte nu ikke på Richard.
Selvom han sagde noget...
Han har ret. Jeg har ikke prøvet.
Jeg kan ikke tale af erfaring-
når jeg taler om kærligheden.
Måske ringeagter han mig for det.
Han mener, at jeg rådgiver ham på et ringe grundlag-
og det passer måske.
Jeg fortryder ikke mit ugifte liv.
Sådan gik det bare. Det kan ændre sig.
Hvordan ved vi, hvad der vil ske?
Jeg har tænkt, at du-
burde vide mere om din egen historie.
Jeg ved meget lidt.
Stort set ingenting.
Før har jeg sagt, at jeg ikke havde behov for at spørge.
Ja, men jeg har noget, jeg føler mig kaldet til at fortælle.
Det må De gøre.
Jeg tror, at du har indtryk fra din barndom, som må bekymre dig.
En fornemmelse af at være dårligt stillet.
Jeg husker at høre disse ord fra den kvinde, der opdrog mig:
Din mor er din...
Din mor er din skam, og du hendes.
Der kommer en tid, hvor du vil forstå alt dette.
Du vil mærke det, som kun en kvinde kan.
Det ville være bedre, om du aldrig var blevet født.
Jeg skylder Dem at sige-
at jeg aldrig har følt den skam.
Under Deres beskyttelse har jeg altid følt mig fri for hån.
For ni år siden modtog jeg et brev fra en kvinde...
Skrevet med lidenskab og kraft, ulig indholdet i andre breve.
Det beskrev et barn-
en forældreløs pige på 12 år.
Hendes situation var beskrevet med de samme ord-
som dem, du husker.
Brevskriveren havde opfostret barnet i al hemmelighed-
og havde skjult hendes eksistens.
Hvis brevskriveren skulle dø før barnet-
ville hun ende-
frændeløs, navnløs-
og ukendt.
Man bad mig i så fald afslutte-
hvad brevskriveren havde begyndt.
Men De gjorde det helt anderledes.
Jeg var bekymret for pigen.
Hun levede under forskrifterne af en forvrænget religion-
som forvirrede kvinden.
Hun mente, at barnet skulle sone en forbrydelse-
som hun var helt uskyldig i.
Jeg svarede.
Jeg lovede aldrig at opsøge brevskriveren.
Og bad min advokat, mr Kenge, være mellemmand.
Kvinden sagde, at hendes navn var påtaget-
og at barnets ligeledes var falsk.
Hun hævdede at være barnets tante-
i det omfang, der nu kunne være tale om blodsbånd.
Hun svor aldrig at afsløre mere, og det gjorde hun ikke.
Du var, naturligvis-
det barn.
Jeg kender ikke dit rigtige navn.
Nu har jeg fortalt alt, jeg kan.
Jeg ville nødigt forurolige dig.
Kan De se en lighed?
Ville De sige, unge mand fra Kenge og Carboys-
at der er lighed med en bestemt ung dame?
Det ligner meget, synes De ikke?
Usæd... Usædvanligt ens.
Sådan!
En bestemt ung dames øjne.
Hun har været i dette hus.
Hvad siger De, unge mand fra Kenge og Carboys?
De er ens.
Det kunne de godt være, Krook.
Men det er de ikke, vel?
Der står: Lady Honoria...
...Dedlock.
Du har øje for øjne, Krook.
Din godnatlæsning?
Galaxy-galleriet over britisk skønhed.
Giver det søde drømme?
Hvad?
Honoria...
Dedlock.
Barbary.
Jarndyce.
Intet fundet.
Da lovskriveren døde ovenpå...
Intet fundet...
...der sagde, hvem han var-
eller hvem han kendte.
Intet fundet den dag.
Men før det...
Hvis en logerende skylder husleje-
tager jeg, hvad jeg kan.
Vil De købe?
Der er mere.
De leder.
De vil ikke finde.
Køb.
Nogen ville måske, Krook.
Mere, mener De? - Ja.
Breve?
Det er navne, der er vigtige...
...på breve.
Tavle.
Jeg kan kopiere fra hukommelsen.
Hvad står der?
Læs højt.
Sig, hvordan det siges!
Åh!
Jeg ville sige:
H-h-horrr-don.
H-hor-don.
Hawdon.
H-h-horr... - Hawdon.
Vil De købe?
Du godeste!
I slår mig ihjel!
En plage på jer!
Judy! Jeg falder.
Svovlpølen! Idiot!
Hold mig oppe. Judy!
Deportation eller galgen-
til dem, der taber mig!
Judy! Åh, mine knogler.
Forsigtig.
Vær nu fornuftig.
Kæreste Gud.
Det burde jeg ikke.
Jeg burde ikke være ude.
Jeg er en gammel mand.
Jamen dog.
Giv dem deres småmønter, Judy.
Det er rigeligt.
George?
George!
Kommer du herover, George?
Sikke et dejligt sted, du har.
Jeg håber, du trives?
Du ser sådan ud.
Ja, George. Meget livligt.
Du kunne stadig lede tropper.
Jeg er sikker.
Ha!
Forsigtig!
Du er godt selskab, George.
Godt, De synes det.
Har jeg altid syntes.
Nå...
Er det et venligt besøg?
Det er ikke uvenligt, George.
Hjælp mig op.
Er vi alene?
Den mand gør mig nervøs.
Phil, gå bare.
Javel, kommandør.
Bevogter han altid din dør?
Det er en god forholdsregel, når man har værdisager.
Kom bare, sæt min pris op.
Så, George...
Kommer jeg i restance, smider du mig ud, ikke?
Mig? Aldrig!
Aldrig!
Men min ven, som jeg fik til at låne dig penge, ville måske.
Han har gjort det før.
Ingen ild, George?
Judy, masser mine ben.
Det var ærgerligt, du ikke kunne hjælpe os med kaptajnen.
Med os mener jeg min ven-
og et par andre i samme branche.
Det tænkte jeg nok. - Da du kom til mig-
efter vores annonce i avisen...
Din heks, du brækker mine knogler!
Havde du hjulpet os da, ville den have været hjemme.
Det siger du.
Du vil fortryde.
Din ven...
...vil han være skrap ved mig?
Hvorfor ikke hjælpe os?
Fordi du og din ven snød mig.
I annoncen stod, at kaptajn Hawdon ville få gode nyheder-
hvis han kunne findes.
Det var vel ikke gode nyheder at blive smidt i fængsel-
af Londons ågerkarle, var det?
Måske kunne nogle af hans rige slægtninge have betalt.
Han snød os.
Han skyldte os masser af pund.
Jeg kunne kvæle ham!
Judy, hjælp mig op!
Hawdon er død.
Hvordan ved du det?
Han var dukket op. Jeg ville have hørt det.
Kom nærmere, George.
Lad mig være din ven.
Væk! Du lugter af svovl.
Vi kan hjælpe hinanden.
En advokat har henvendt sig.
En berømt en. Tulkinghorn.
Meget berømt, siger jeg dig.
Han vil have noget, som jeg tror, du kan skaffe.
Han vil se noget med kaptajn Hawdons håndskrift.
Han vil bare se det-
og sammenligne det med nogle papirer, han har.
Hvad er hans interesse i kaptajnen?
Aner det ikke. Han kom, som du-
efter at have set annoncen.
Hvad som helst kan bruges. En ordre, en liste.
Han betaler.
Du har noget fra jeres tid i hæren.
Hjælp mig op!
Hvad som helst.
Hans underskrift?
Vi har en million, det duer ikke.
Advokaten vil have tekst.
Hvis han er død-
kan det ikke skade.
Du har da noget, ikke?
Jeg kan se det.
Jeg kan se det i dit ærlige soldateransigt, George.
Jeg kan se det.
Jeg kan se det!
Måske har jeg...
...måske ikke.
Vær en god nabo-
og hjælp dig selv også.
Jeg må vide mere.
Tal med advokaten.
Måske.
Når jeg har tænkt lidt.
Phil.
Hjælp mr Smallweed.
Sig, han skal være forsigtig!
Vær fornuftig, George.
Forsigtig!
Du gode!
Judy!
Fred være med dette hus-
og husets herre-
og husets frue-
og de unge møer-
og med de unge mænd.
Mine venner, hvorfor ønske fred?
Hvad er fred?
Er det krig? Nej.
Er det strid? Nej.
Er den dejlig og mild-
og smuk og rolig og glædelig?
Åh, ja!
Derfor beder jeg om fred-
til Dem og Deres.
Amen.
Amen, mr Snagsby!
Amen, min ven.
Hvad er det, vi ser for os?
Forfriskninger.
Skal vi bruge dem? Ja.
Og hvorfor skal vi det, venner? For vi er blot dødelige.
Vi er blot syndere.
Vi er blot af jorden.
Kunne vi gå uden styrke? Nej.
Vores knæ ville knække og anklerne dreje om-
og vi ville falde.
Lad os forsyne os med det gode-
hvorfra vi får styrke-
til vores lemmer.
Mrs Chadband.
Værsgo.
Mr Snagsby... - Guster! Gå væk!
Gå væk! - Politiet!
Nedenunder.
Guster!
Men...
Men jeg må passe butikken.
Pastor Chadband, mrs Chadband-
jeg undskylder afbrydelsen.
Undskyld mig et øjeblik.
Vi er alle redskaber. Jeg er Herrens, de handelens.
Og vi må gøre vores pligt.
En pligt, der ikke udføres-
er en rejse strandet på klipperne.
Jeg går altid videre.
Jeg går og går. - Giv slip!
Slip. Kom så!
Hvor skal jeg dog gå hen? - Jeg skal smide dig i detentionen.
Hvorhen?
Gå nu videre.
Hvad er problemet her?
Han vil ikke gå.
Hvorhen? - Videre.
Det er da et rimeligt spørgsmål.
Det lader til at være et spørgsmål om hvorhen.
Det dækker mine ordrer ikke.
Han går, når jeg siger det.
Så længe han går, siger De?
Går videre.
Det gør han sikkert.
Kender De drengen? - Nej!
Det gør han ikke!
Kæreste. Min lille kone.
Jo, betjent, jeg kender ham.
Jeg tog de to mønter fra ham.
Han siger, De gav ham en-
efter ligsynet for den mand, der døde hos Krooks.
Gjorde jeg?
Ja, jeg mener...
Måske.
Ja.
Godt. Hvad med de to her?
Hør den her historie.
Kom nu, fortæl herren det. - Det er resten, mr Snagsby.
Af en sovereign-
jeg fik af en dame med slør.
Hun sagde, at hun var tjenestepige.
Men det var hun ikke-
det ved jeg.
Hun ville se Krooks hus-
og det her hus-
og en kirkegård.
Og hun spurgte til manden, der var lovskriver.
Jeg kunne ikke sige mere end det.
Men hun gav mig alligevel pengene.
Som De gav mig penge.
Men jeg ved ikke noget.
Hvilken farve var hendes slør?
Lyst?
Mørkt?
Mørkt.
Hvor...
...høj-
var kvinden?
Jeg tror, han taler sandt.
Guppy, mr Snagsby.
William Guppy.
Fra Kenge og Carboys.
I Lincoln's Inn. - Mr Guppy!
Ja, jeg husker det.
Kenge og Carboys, min ven.
Meget vigtig kunde.
Sandheden, mener De?
Mener, betjent?
Min juridiske viden siger mig det.
Hvis ikke jeg fængsler ham-
flytter De ham så? - Nej!
Kæreste. Min lille kone.
Det skal jeg nok sørge for.
Videre, sagde jeg.
Enten videre eller låst inde.
Guster. Guster!
Stå dog ikke der. Flyt dig!
Af sted!
Han klistrer til dem som fluepapir.
Værre end det, vi ser, hos Kenge og Carboys.
Mrs Chadband har kendt Kenge og Carboys i flere år, mr Guppy.
Virkelig?
I flere år.
Før jeg blev gift med min mand.
Var De part i en sag, frue?
Ikke part.
Kendte De nogen, der var?
Nej.
Nej, ikke ligefrem.
Ikke ligefrem?
Kendte De måske en dame eller en herre-
som havde forbindelse til Kenge og Carboys?
Altså... - Aha!
Mand eller kvinde?
Ingen af delene.
Et barn?
Så lykkedes det.
Barnets navn, frue?
Det var før Deres tid, mr Guppy.
En dame, hvis ledsager jeg var, døde.
Jeg fik ansvaret for barnet-
før hun blev sendt ud i livet af Kenge og Carboys.
Hvad var navnet, frue?
Esther Summerson.
Miss Summerson.
Virkelig?
Hun kaldtes ikke miss i min tid.
Man sagde: Esther, gør det og det.
Det gjorde Esther.
Hvad angår navnet Summerson...
Altså...
Hvis De vil gøre mig den ære-
og med deres tilladelse, mr Chadband-
vil De da gå med udenfor, mrs Chadband?
Sager af interesse-
for Kenge og Carboys.
Kæreste?
Skulle vi tilbyde mr Chadband et glas vin eller lignende?
Pastor Chadband nyder ikke alkohol!
Oh, glitrende bæk af glæde!
At være en svævende dreng!
Jo?
Jo!
Se herover.
Det er hende! Det er damen.
Jeg ville ikke have sagt noget.
Det var betjenten.
Han tvang mig.
Jeg måtte!
Han ville smide mig i fængsel.
Der sker dig ikke noget.
Vær ikke bange.
Jeg ved ikke mere end det, jeg har sagt.
Ingen fare, Jo.
Kunne du kende damens stemme-
hvis du hørte den, Jo?
Måske.
Var det sådan her?
Jeg kan blive ved at tale, hvis du ikke er sikker.
Var det den stemme?
Aldrig.
Det var en fornem dames stemme.
Det, du så af ansigtet, Jo-
ligner det?
Nej.
Det var en dame.
Mademoiselle.
Tak.
Tak, fordi De tog Dem tid.
Og fordi De ikke stiller spørgsmål.
Det tilkommer ikke mig-
at stille mr Tulkinghorn spørgsmål.
Må jeg måske bede om en tjeneste?
Hvis De vil vise mig den venlighed, mr Tulkinghorn-
at huske, at jeg i øjeblikket ikke har nogen ansættelse.
Deres anbefaling-
ville være en stor tjeneste.
Kan jeg regne med den, sir?
Ja.
Tak, sir.
Godnat.
De har været hjælpsom.
Tak, fordi De kom til mig.
Jeg huskede Deres interesse i skriveren.
Det kan man kalde det. Der er en mulig forbindelse til en anden sag.
Ikke så vigtigt, at De behøver tænke mere på det, Snagsby.
Eller nævne det for nogen.
Det forstår jeg.
Den lille kone er-
uden at sige for meget, nysgerrig.
Men mine besøg her bliver ikke nævnt for hende.
Hun...
Hun bruger sin aktive hjerne på alle små ting, hun oplever-
selv hvis det ikke angår hende.
Specielt da.
Godnat.
Godnat, sir.
Jo!
Ikke et ord om det her!
De mødte miss Esther Summerson-
i Lincolnshire lige før jul.
Forekom det Dem da, at hun...
...ligner nogen?
Ligner?
Som Deres familie?
Eller Dem selv-
frue?
Miss Summersons ansigt er prentet-
på mit hjerte.
Det kom som et chok-
at finde et billede af miss Summerson-
i en publikation, der var ældre end hun.
Naturligvis-
var det ikke hendes portræt.
Det var Deres.
Men det lignede vældigt meget.
Sid hellere ned, mr Guppy.
Tak.
Men jeg foretrækker at stå.
Vi jurister har det med at tænke bedre stående.
Miss Summersons fødsel og opvækst er et mysterium.
Kunne jeg løse det for hende...
Kunne jeg måske bevise, at hun var af god familie...
At hun har æren af-
at være forbundet langt ude med fruens familie.
Og at hun derfor burde være part i Jarndyce og Jarndyce...
...for eksempel.
Den tjeneste kunne hun ikke afvise.
Så ville hun måske se på mit ægteskabstilbud-
med andre øjne.
Jeg gentager, frue.
Miss Esther Summersons ansigt...
...er prentet...
Prentet-
på mit hjerte.
Jeg undskylder.
Hvad angår navne og ansigter, frue.
Jeg har fundet navnet-
på den dame, der opdrog miss Summerson.
Hun hed Barbary.
Miss Barbary.
Tilfældigvis det samme som Deres pigenavn, frue.
Samme kilde informerer mig om-
at Esthers navn ikke er Summerson...
...men Hawdon, frue.
Min kilde er miss Barbarys tidligere ledsager-
så hun bør ikke betvivles-
når det kommer til navne.
Navne og ansigter, frue.
En lovskriver døde for et par måneder siden-
i huset hos en Krook.
Han døde i stor nød.
Jeg kender skriverens navn.
Hawdon-
frue.
Som miss Esthers navn.
Hawdon.
Hvad angår det mig?
Mærkeligt nok.
Mærkeligt nok...
En dame er set-
ude for at spionere på Hawdons tilholdssteder.
Fandt frem til ham i graven.
Jeg så hende selv.
Men jeg vidste det ikke.
Hun havde en dreng med.
Ham kan jeg til enhver tid finde-
hvis De vil høre hans historie.
Træd lidt tilbage, mr Guppy.
Hvorfor er De kommet?
Hawdon efterlod breve.
Personlige.
Fra en dame.
Min Gud.
Jeg får dem leveret til mig ganske snart.
Så kan jeg hente Dem hertil.
Skulle jeg gøre det, frue?
Det kan De.
Hvis De vil.
Eller bringe dem et andet sted hen?
De må gerne hente dem hertil, tak.
Tak, frue.
De misforstår, frue.
Sådan noget kan jeg ikke modtage.
Min interesse i det her er miss...
...Esther.
Jeg håber på Deres hjælp.
Jeg vanærer Dem vel ikke...
...frue?
Godnat.
Esther.
Esther...
Ja.
...at undskylde over for retten.
Han beder Dem tage højde for hans unge alder-
har erklæret, at han ikke ville fornærme retten-
er fuldt ud vidende om sin uansvarlighed-
vist ved unødig udsættelse.
Jeg beder retten-
se det som ungdommelig uvidenhed.
Det er ikke en undskyldning, men en formildende omstændighed.
Vel vidende, at retten har travlt-
er jeg ked af, at bede om en afgørelse.
Han synes måske en påtrængende ansøger.
Han undskylder over for retten for enhver usømmelig hast-
beder retten være forstående-
og lover ikke at fremføre flere ligegyldige indlæg.
Tak.
Ingen protester. - Ingen protester.
Appellanten må lære, at han ikke kan spilde tiden sådan.
Specielt ikke rettens tid.
Richard Carstone forekommer mig et trættende og vægelsindet barn.
Det er på tide, han beslutter sig.
Hans seneste karrierevalg kunne være en hjælp-
med dets særlige vægt på disciplineret opførsel.
Jeg giver rettens samtykke til denne ansøgning.
Mr Carstone må melde sig til hæren.
Alle bedes rejse sig.
Spild af tid?
Det skulle komme fra denne ret.
Den er ikke berømt for sin humor.
Miss Sum... Miss Summerson!
Banneret fra livregimentet. - Miss Summerson!
Uniformen er smuk. - Miss Summerson!
Miss Summerson.
Tilgiv mig en dristig forespørgsel.
Min ven, Gridley-
manden fra Shropshire-
har brug for hjælp.
Mr Jarndyce, tilgiv mig.
Hvad er der sket?
Han er gået under jorden.
Der er en arrestordre på ham.
Han har truet igen.
Han gør det.
Og han er syg.
Meget syg.
Jeg troede ikke, de kunne kyse mig, mr Jarndyce.
Jeg ville dø på benene.
Kæmpe mod dem-
der, i retssalen.
Men jeg er slidt.
Jeg brød pludselig sammen.
De skal ikke vide, hvordan jeg kom af dage.
Sig, at jeg kæmpede mod dem til det sidste.
Det gør jeg i ånden.
Åh, Gridley.
Du skældte dem ud.
De glemmer dig aldrig.
Husker du dit første besøg i kanslerretten?
Hvor du truede dem.
Du blev fjernet fra tilhørerpladsen to eller tre gange om ugen.
Men de kunne ikke standse dig.
Se os lige.
Se os.
Der er et mangeårigt bånd af lidelse mellem os to.
Det er det eneste bånd, jeg har haft på jorden...
...som kanslerretten ikke har brudt.
Åh, Gridley!
Så mange år.
Så mange år!
De spærrede døren.
Hvis de var kommet efter ham, havde De så givet dem modstand?
Det ved jeg ikke. Det skete ikke.
Mr Gridley bad om en seng.
Til at dø i, kunne jeg se.
Jeg kiggede ikke mere end det.
Ved at skjule Gridley går De allerede imod loven.
Vidste De det?
Jeg ved, at loven er gået imod ham.
Han blev generet af den.
Han kom her og købte 50 skud.
Dobbelt op indimellem.
Så skød han som en hel hær.
En ventil.
Han så advokatansigter på mine vægge.
Jeg er ikke begejstret for loven.
Heller ikke jeg.
Den skal beskytte.
Men hvad hvis den gør skade?
Skal vi bekæmpe den?
Samvittigheden siger ja. Det ville jeg for mine kære.
Miss Flite, er De i stand til at tage hjem?
Den yderste dom. Ingen ret til at appellere.
Næste sag.
Jenny Hallquist www.broadcasttext.com